Dette er den ufortalte historie om den moderne verdens skabelse.
Et nyt perspektiv, der kortlægger civilisationens spredning -
- over hele kloden.
Fra menneskehedens daggry og de første byer og imperier -
- til troen på én gud.
Vi følger civilisationens strøm fra Mellemøsten.
Et særligt sted, som har været et afgørende samlingspunkt -
- mellem Asien, Afrika og Europa i årtusinder.
Et økonomisk, videnskabeligt og kulturelt centrum i verden.
Dette er en episk opdagelsesrejse.
Fra øst til vest.
I udkanten af byen Sivas i Tyrkiet -
- samles ryttere for at spille cirit.
Et gammelt spil, som kræver dygtighed og kondition -
- hvor man bruger en traditionel cirit eller spyd.
Det er en ekstrem prøve på reflekser, mod og rytterdygtighed.
Man prøver at fange modstanderens spyd i luften -
- før man går til angreb igen.
Cirit er en 1000 år gammel tradition.
Et ekko af en fortidig livsstil på hesteryg -
- da rytternes forfædre afpudsede deres evner i kamp og til hest -
- da de begyndte at forandre verden for altid.
For tusind år siden var skillelinjerne -
- i Mellemøsten og Lilleasien tydelige -
- mellem islams store imperier og byzantinernes land.
De kristne efterfølgere i det østlige romerske rige.
Men ved årtusindskiftet -
- dykkede nye kræfter op på Centralasiens afsides stepper -
- som skulle vende op og ned på den gamle orden.
Først kom seldsjukkerne, der rejste langt og udfordrede byzantinerne.
Så kom Djengis Khan og hans mongolstammer -
- som hærgede i den islamiske verden -
- før de selv konverterede til troen.
Timur Lenk, som fra sin glitrende hovedstad Samarkand -
- skabte en islamisk renæssance.
Og hans efterkommere, mogulerne -
- hvis styre i Indien førte til en af historiens rigeste kulturer.
Vi fortæller om en region, der gav os -
- de største imperier og kejsere, som verden nogensinde har set.
De forvandlede verdens magtbalance -
- og omdefinerede både øst og vest for altid.
Dette er historien om den asiatiske smeltedigel.
DEN ASIATISKE SMELTEDIGEL
Centralasiens klippefyldte stepper.
For tusind år siden var det et koldt terræn befolket af nomader.
En region i udkanten af den islamiske verden -
- siden den blev erobret af de arabiske hære.
En vidtstrakt landmasse mellem nutidens Kina og Mongoliet i øst -
- til Det Kaspiske Hav i vest -
- Afghanistan i syd til Rusland i nord.
Men regionen var også et vigtigt knudepunkt mellem øst og vest -
- og her passerede Silkevejen -
- som førte rigdomme fra Kina og Indien til Europa.
I det 11. århundrede styredes regionen af seldsjukkerne.
For nylig konverteret til islam og deres krigeriske kultur -
- havde givet dem dominans over det ugæstfri område.
Livet på stepperne er meget svært. Klimaet er hårdt.
Jægere og kvægopdrættere levede et spartansk liv.
De blev hårde krigere, der måtte kæmpe for at overleve.
Krigsstrategien blev grundlagt på rytterevner -
- og en overlegen dygtighed med bue og pil.
I over 300 år, med deres militære færdigheder -
- og drevet af jagten på græsmarker og krigsbytte -
- begyndte seldsjukkerne at sprede sig uden for Centralasien -
- mod Anatolien og nutidens Tyrkiet.
Deres ankomst forandrede verdens magtbalance for altid -
- da kulturer i øst og vest, byzantinske kristne -
- og de muslimske tyrkere ramte sammen.
Det var her i det østlige Anatolien den 26. august 1071 -
- uden for byen Malazgirt -
- at seldsjukkernes styrker mødte de byzantinske fjender.
Deres leder Alp Arslan førte hæren til steppernes udkant.
Det golde landskab var perfekt til en hær -
- som havde klaret sig godt på Centralasiens stepper.
Det åbne område er ideelt for tyrkisk strategi.
De små bakker er perfekte til deres taktik om at ligge i baghold -
- og at lokke fjenden hen imod sig.
Her kunne de let bevæge sig til hest og udnytte den taktik.
Alp Arslans styrker havde allerede udnyttet deres viden om landskabet.
De havde svækket fjenden gennem kampe og sabotage.
De havde brændt byzantinernes madkilder og forgiftet brønde.
Men seldsjukkernes kavaleri var underlegne i antal.
Hellere end at angribe på bred front -
- angreb de lynhurtigt og lokkede fjenden i en dødelig fælde.
De havde hurtigheden, de havde våbnene -
- men mest afgørende var, at de var meget dygtige.
Deres pile var dødbringende -
- selv mod byzantinernes rustninger.
Hårdt presset angreb byzantinernes infanteri.
Da byzantinerne nærmede sig, foregav tyrkerne at trække sig væk.
Fra bag de stenede bakker -
- dukkede seldsjukkernes gemte bueskytter op.
Byzantinerne var omringede, og det blev kaos.
Tyrkerne rykkede ind og knuste dem.
Mod alle odds havde Alp Arslans krigere -
- knust den mægtige byzantinske hær.
Byzantinerne mistede kontrollen over Anatoliens frugtbare område.
Det område af Romerriget, som var styret af de byzantinske kristne -
- var nu et sultanat styret af muslimske sultaner.
Da de befæstede deres styre, blev hovedstaden Konya -
- det åndelige og kulturelle hjerte i seldsjukkernes stat.
Lærdom, håndværk og religion, deriblandt sufisme -
- kom fra hele den muslimske verden -
- og medbragte Centralasiens og Mellemøstens kulturelle arv.
Byzantinernes forsvinden og seldsjukkernes ankomst -
- blev et monumentalt regimeskifte.
Men man efterlod ikke fortiden helt og holdent.
Kappadokien, de smukke hestes land -
- var centrum for Anatoliens kristendom -
- i mange århundreder før seldsjukkernes invasion.
I dag i byen Aksaray -
- findes kristne boliger, klostre og kirker med freskomalerier -
- i de dybe slugter og på bjergsiderne.
Men det er i nærheden, i den 25 km lange Ihlara-dal -
- at arkæologiske beviser afslører sammenhængen -
- mellem de kristne og de invaderende muslimer.
Det her udsmykkede stenkapel stammer fra omkring år 1 290.
Det skulle være begravelseskammer for rige borgere.
De havde råd til at udsmykke kirken ifølge fineste byzantinsk standard.
Ærkeenglene er klædt som 200 år før i den byzantinske glansperiode.
Der har vi Kristi forklarelse.
På denne side ser man de 12 disciple.
Under århundrederne er freskoerne ødelagt -
- men de viser, at det er en velbjerget kristens grav -
- som levede under seldsjukkernes styre.
Deres succes var ikke kun territoriel.
De vandt folkets fortrolighed.
Her har vi noget særligt.
Der er ikke noget lignende i Tyrkiet og slet ikke i Kappadokien.
Her er en i orientalsk tøj.
Manden har en turban, stort sort skæg -
- bølgende hvid kåbe, langsværd ved sin side.
Han står ved siden af en, der ligner helgenen Sankt Jørgen.
Hvem er de? Svaret blev skrevet på væggen dengang.
Det vigtige er de store, hvide inskriptioner fra den tid.
De fortæller tydeligt, at denne person er Basil Giagoupes.
Han leder kristne tropper og ejer formentlig jord i området -
- men han er loyal over for Mesud den Anden.
Selvom Basil Giagoupes var kristen af byzantinsk herkomst -
- valgte han aktivt at leve som tyrkerne.
Han bar seldsjukkernes tøj og svor også troskab til sultanerne.
Det er et interessant billede af, at velhavende og velbjergede kristne -
- levede, arbejdede og tjente det seldsjukkiske dynasti -
- og gik så vidt som til at kæmpe og formodentlig dø for det.
Man får det indtryk, at de to folk kom ret godt ud af det med hinanden.
Det er en grund til, hvorfor islam nåede så langt her.
Gennem etnisk, religiøst og kulturelt fællesskab -
- begyndte grænsen mellem erobrer og erobret at forsvinde.
Her var ingen tydelig opdeling mellem øst og vest.
Det var en kulturel korsvej.
Den kulturelle glød forstærkedes af de karavaner -
- som rejste gennem regionen langs Silkevejen.
For at hjælpe rejsende og handel -
- byggede seldsjukkerne befæstede rastepladser, herberger -
- med 30-40 kilometers mellemrum svarende til en dagsrejse -
- og handelen mellem øst og vest blomstrede som aldrig før.
I 1200-tallet havde seldsjukkerne skabt et vidtstrakt rige.
De kontrollerede områder i Centralasien og Mellemøsten.
I hjemlandet blev stammehøvdinge løjtnanter af sultanatet.
Stabiliteten, deres regeringsførelse skabte -
- førte enorme rigdomme til hele Centralasien.
Derfor blev byer som Bukhara i dagens Usbekistan -
- nogle af den islamiske verdens rigeste og pulserende steder.
Betydningen repræsenteres af en af tidens arkitektoniske underværker.
I 1127 byggedes Kalyan-minareten -
- af karakhanidernes regent Arslan Khan.
Minareten blev bygget under den islamiske civilisations højdepunkt -
- da Bukhara blev et religiøst -
- og kulturelt centrum for den islamiske verden.
Med sine over 50 meter er den en ingeniørmæssig triumf.
Den højeste bygning i Centralasien dengang.
For at støtte den store bygning -
- blev fundamentet gravet over ni meter ned i jorden.
Fra toppen af tårnet kunne de se, når karavanerne kom og tog af sted.
Så det var også et vagttårn.
Men hovedsageligt var den til for muezzinen -
- som kaldte muslimerne til bøn.
I det 13. århundrede havde Bukhara haft fremgang i århundreder.
Men i 1220 skulle det forandre sig -
- efter hændelser, der påvirkede byen -
- men også hele Centralasien og seldsjukkernes rige.
Da byens spejdere så ud mod horisonten fra det store vagttårn -
- så de ikke den ventede handelskaravane.
Det var det skræmmende syn af en invaderende hær.
Mongolernes styrker var ankommet -
- anført af en blodtørstig og skrækindjagende krigsherre.
Djengis Khan.
"Djengis Khans oprindelse."
"Filtteltets folk var nu samlet."
"I tigerens år samledes alle ved Ononflodens kilde."
"De hejste den hvide fan" med ni haler, og der fik Djengis" -
- "titlen Khan."
Djengis Khan var en af historiens største ledere.
Han begyndte tomhændet, men skabte verdens største rige.
Større end Romerriget og det var kun begyndelsen.
I 1220 havde Djengis Khan allerede forenet Mongoliets stammer -
- og under hans ledelse dækkede territoriet halvdelen af Kina.
Men nu vendte han blikket mod Centralasien.
De vidste, hvad der ventede, men Bukhara nægtede at give op.
De troede tåbeligt nok, de kunne holde ud -
- og besejre fjenden inden for citadellets stærke forsvarsværk.
Arken var der blevet bygget på siden 400-tallet -
- med 20 meter høje mure, der omgav byen.
Efter invasionen af Bukhara kommer Djengis Khan til hest -
- direkte ind i Arkens hovedbygning -
- og siger til folk:
"Jeg er sendt hertil af Gud" -
- "som straf for jeres synder og dårlige handlinger."
Folk blev tvunget ud af byen, og alle huse blev plyndret.
Hellige steder blev vanhelliget. Man tog store rigdomme.
Virkningen på Bukhara var ødelæggende.
De vidunderlige monumenter, kulturen, der trivedes i 400 år -
- lå nu i ruiner.
Kun citadellet og minareten overlevede.
Et islamisk underværk hævede sig nu over ødemarken -
- som en sorgfuld påmindelse om den engang så pragtfulde by.
Det er ikke sært, at Djengis Khans invasion af Centralasien -
- spredte skræk over hele den muslimske verden.
For sine fjender var han en total katastrofe.
Folk i Mellemøsten ser stadig Djengis Khan som en massemorder -
- som kom med de størst tænkelige ødelæggelser -
- til Centralasien og den muslimske verdens byer.
Da Djengis fejede gennem den islamiske verden -
- mødte alle, der gjorde modstand, samme skæbne som Bukhara.
Fra Konya, seldsjukkernes hovedstad -
- til Bagdad, hvor Visdommens Hus stod.
Mongolernes rige dækkede nu tusindvis af kilometer.
Størst var det et område på 33 millioner kvadratkilometer.
22% af Jordens landmasse -
- og mongolerne havde herredømme over 100 millioner mennesker.
Mongolerne decimerede den islamiske verden -
- men da de mængede sig med folk i erobrede områder -
- skulle mongolerne selv efterhånden konvertere til islam.
I Isfahan viser Fredagsmoskéen, at visse mongoler -
- ikke længere var islams fjende, men blev fromme tilhængere.
Skriften hylder Djengis Khans efterkommers konvertering til islam.
Mongolernes konvertering ændrede de erobrede folks liv radikalt -
- hvilket udgravninger i det østlige Anatolien -
- engang hjertet af seldsjukkernes rige, har afsløret for nylig.
Byen Ahlat havde blomstret som et vigtigt handelscentrum.
Her er endnu i dag en enorm islamisk kirkegård.
De 4000 tilbageværende gravsten -
- fortæller om livet blandt seldsjukkernes elite -
- mellem det 11. og 15. århundrede.
Men grottegrave viser, hvordan de forskellige mongolgrupper -
- blandede sig med folkeslag, de erobrede.
Grotterne viser, hvordan man lærte at leve med lokalbefolkningen.
I Ahlat kunne seldsjukker, muslimske mongoler fra Iran -
- og buddhister fra Mongoliet leve og begraves side om side.
Da de 700 grotter blev undersøgt, stødte vi på -
- de her dekorationer bestående af en bue -
- med to føniksfugle og en lotusblomst i midten.
Det vigtige er opstillingen med fuglen og lotusblomsten i midten.
Det ligner det i buddhistiske klippetempler i Kina og Asien.
Føniksen og lotusblomsten anvendes i flere religioner -
- og er ikke specifik for dette sted.
Men denne sammensætning på en bue -
- og med denne form får os til at tro -
- at det her sted blev brugt af buddhister.
Fundene i Ahlat viser, at islam opmuntrede mongolerne -
- til at leve i mindelighed med andre kulturer.
Men over hele Centralasien -
- førte kulturel og religiøs harmoni ikke til fred og ro.
Konflikten ses af den traditionelle sport. Buzkashi.
For 700 år siden førte manglen på en leder som Djengis Khan -
- til et magtvakuum.
Regionen var plaget af magtkampe. Krigsherrer forsøgte at tage magten.
Men i midten af 1300-tallet og fra Chaghataikhanatet i Centralasien -
- kom en ny leder af både tyrkisk og mongolsk herkomst -
- der ville skabe et nyt islamisk rige. Timur Lenk.
Timur påstod, han var en perfekt mongol.
At han var den eneste, der forstod sig på...
Som virkelig forstod. Djengis Khans arv.
Timurs mål var et rige, der skulle udfordre hans forbilledes.
Djengis Khan.
Da by efter by, region efter region underkastede sig -
- som de havde gjort over for Djengis Khan -
- var ødelæggelsen lige så ødelæggende.
Men mens Timur var lige så brutal som sin forgænger -
- var han ikke udelukkende drevet af blodtørst.
Han brugte 90% af sit liv som nomadekriger -
- men som leder ville han efterlade mere end et stort rige -
- og et spor af ødelæggelse.
Timur vidste, at selvom han havde en baggrund som nomade -
- havde han brug for at præsentere sig som en urban, stabil hersker.
Derfor behøvede han en hovedstad.
Stedet, han valgte, lå 100 km fra fødebyen Kech.
Samarkand.
Som Bukhara var Samarkand blevet rig på silkehandelen -
- men var også blevet ødelagt af mongolhorderne.
Men nu som hans nye hovedstad -
- ønskede Timur, at byen skulle overgå sin tidligere pragt.
I dag er hans største monument -
- Bibi Khanum-moskéen, opført i 1399, da han var over 60 år -
- stadig en af verdens største. Det viser, hvor højt han sigtede.
Vi står nu -
- foran emiren Timurs fredagsmoské.
Den har den største facade -
- der nogensinde er bygget i Centralasien.
Den er 20 meter lang.
En så stor facade er meget sjælden.
Facadens konstruktion -
- er helt symmetrisk.
Udformningen genspejles -
- langs den her centrale akse.
Man kan se, at der er to minareter -
- på begge sider.
Det var en tre-etagersbygning.
Nu kan vi kun se en etage -
- fordi den øverste del brasede sammen.
Facaden og selve bygningen er ophøjet fra jorden.
De står på en sokkel.
Sammenlagt er den 47 meter høj.
Kun emiren Timur kunne bygge sådan en konstruktion.
Timur fyldte sin hovedstad med prægtige monumenter.
Samarkand voksede til en af den islamiske verdens prægtigste byer.
Østens perle.
Befolkningen skød i vejret til 150.000.
Den lokkede ikke kun handlende langs Silkevejen til -
- men håndværkere, som Timur fandt under sine erobringer.
Selv i dag domineres den moderne by af Timurs arv.
Registan, bygget af hans barnebarn Ulugh Beg -
- viser ikke bare den monumentale skala af timuridernes bedrifter -
- men også deres støtte til lærdom.
Nu står vi -
- midt på Registans torv.
Foran os er den bedste madrasah -
- på Ulugh Begs tid.
Det blev kaldt "det fornemste, højest agtede universitet."
Arkitekturen er forbløffende.
Formernes harmoni -
- og bygningens struktur er virkelig slående.
Ikke kun religiøse emner som sharia -
- men videnskab, matematik og astronomi -
- blev der undervist i.
I slutningen af 1300-tallet var Samarkand -
- centrum for islamisk renæssance i hjertet af et imperium -
- som forbandt handel og ideer mellem øst og vest.
Timurs drøm var gået i opfyldelse.
I fire århundreder havde Centralasien produceret de førende -
- og blodigste herskere, verden havde set.
Deres imperiers magt sås ikke bare i en blomstrende kultur -
- men lige så meget gennem voldelig ødelæggelse.
De havde sejret hjemme og vestpå -
- men noget havde de ikke erobret. Østen.
Men i starten af 1500-tallet skulle det ændre sig -
- da en efterkommer af Timur og Djengis Khans dukkede op.
Den første mogulkejser. Babur.
En hersker, der tog Centralasiens idéer og kultur -
- i en helt ny retning. Indien.
Djengis Khan ville selv erobre Indien.
Han kom til Indiens grænse og vendte om.
Timur kom her, plyndrede og vendte så tilbage.
Babur sagde: "Jeg kom til Indien, for det tilhørte mine forfædre."
Det var 21. april 1526 ved slaget om Panipat -
- at mogullederen Babur mødte sultanen af Delhi.
Med 15.000 soldater og begrænset artilleri -
- prøvede hans hær kræfter med en styrke på over 150.000 -
- støttet af 300 krigselefanter.
Men i løbet af få timer overlistede og dræbte Babur sin fjende.
Mogulernes leder blev en mogulkejser.
Selvom Babur herskede over et af verdens rigeste områder -
- hadede han sin nye skat og havde hjemve.
Hvis man kom fra Centralasien til Indien eller Hindustan -
- må det have virket som et frodigt land.
Man plantede korn på markerne, og de voksede som et mirakel -
- men Babur syntes, det var krævende.
Det ved vi, da han skrev om det i sin selvbiografi "Baburnama".
"Hindustan er et land, der ikke er meget godt at sige om."
"Folk er ikke pæne, og socialt" -
- "besøger man ikke hinanden."
"I håndværk og arbejde mangler der symmetri, metode og kvalitet."
"Der er ingen gode heste, ingen gode hunde."
"Ingen druer, meloner, eller førsteklasses frugt."
"Ingen lys, ingen fakler. Heller ikke lysestager."
Men trods had mod landet ville Babur ikke svigte sin skat.
Han ville blive, og hvis han ikke kunne gense sit kære Centralasien -
- ville han skabe en lille del af det her i Indien.
Det, I ser her, er en typisk mogulsk charbagh.
En tradition for havedesign, som Babur førte til Indien.
Der var en svag kobling til landskabet, han forlod -
- og han ville have en bekendt orden i det her fremmede land.
De blev territoriale markører.
Man forsøgte at tage kontrol over hele landet.
Kanalerne mindede Babur om Centralasiens floder.
Det paradis på jord, han havde forladt.
Haven symboliserede også et himmelsk paradis.
I Koranen findes en beskrivelse af paradis -
- som et sted, hvor floderne løber under.
Den oprindelige paradishave havde mange frugttræer.
Alt dette var frugtplantager eller buske, som duftede stærkt -
- for duften var paradisets essens.
De blev centrum for hoffet.
Alle, der var noget, skulle have en have, der vendte mod en flod.
Genskabelsen af Asien var drevet af viljen til at føle sig hjemme -
- og sætte sit præg på Indien -
- men det store mål var at genskabe et imperium -
- som skulle svare til forfædrene Timurs og Djengis Khans bedrifter.
Området dækkede tusindvis af kilometer over det nordlige Indien -
- og inden for 30 år, selvom Babur ikke så det -
- kunne moguler prale med bedrifter, der var hans forfædres værdige.
Det første var et mausoleum for hans egen søn. Humayun.
For første gang blev Centralasiens design forenet -
- med indiske materialer og håndværk.
Det er utroligt, at mogulerne opnåede en sådan perfektion -
- med den første bygning i dynastiet i Indien.
Endnu i dag føler man ærefrygt over for den statelige bygning.
For at det skulle fortsætte, indså mogulerne, at det ikke var nok -
- at importere Centralasiens kultur som med Baburs haver.
Hvis riget skulle blomstre -
- måtte herskerne tage sig af landskabet, folket og traditioner.
Humayuns mausoleum blev bygget som en familiegrav.
Det er kendt som Timurs hus og har 160 mogulers familiegravsteder.
Humayuns mausoleum var en forgænger på mange måder.
Det var det første, der var omgivet af en have i denne skala.
Humayuns mausoleum er næsten 45 meter højt.
Selve bygningen dækker et område på over to tønder land.
Korsblomsten er seks meter høj, næsten to etager.
Af de tidlige gravkamre i Delhi kunne der være 10 her.
Det var kundgørelsen fra moguler i Indien.
Her er et dynasti mægtigere end, hvad Indien tidligere har set -
- og vi bliver.
Mausoleet gennemgår store reparationer i dag -
- og restaureringen viser, hvordan mogulerne anvendte indisk kultur.
De geometriske mønstre har et centralasiatisk design -
- men håndværkerne, der gør arbejdet, er indere -
- som for 300 år siden, da mausoleet blev bygget.
Det vigtige her var, at persiske og indiske håndværkere samarbejdede -
- for at skabe en syntese af timuridernes arkitektur -
- som sammenlagt giver en perfektion.
Man har motiver som kanguramønsteret.
Den sekskantede stjerne.
Den kan ses på islamiske huse her og helt til Tyrkiet.
Buer, kupler, minareter, keramiske værker.
Stilen blev brugt til mogulers mest kendte monument. Taj Mahal.
Humayuns mausoleum er en forløber for Taj Mahal.
Kulturel integration var vigtig, når moguler etablerede sig.
Men det krævede mere end at blande arkitektonisk indflydelse -
- og at bruge lokale håndværkere til at få vedvarende succes.
Hoffets luksuriøse levevis i fornøjelsespaladserne -
- var den mogulske elites isolerede verden.
I 1500-tallet var der omkring 700 af denne elite -
- som regerede over 120 millioner.
Det blev en udfordring for mogulerne at få folk med sig.
De levede i forskellige verdener kulturel og økonomisk -
- og de fleste delte heller ikke religion.
90% af befolkningen var hinduer -
- mens moguler var ortodokse sunnimuslimer.
Men de tidlige moguler skabte en harmoni af modsætninger.
En del af løsningen var, at de støttede en anden gren af islam -
- som bidrog til, at religionen spredtes i Indien. Sufisme.
Helligdomme som Nizamuddin Auliyas lokker sufier selv i dag.
I 700 år har det været et helligt sted.
Et sted, hvor folk søgte sufiernes velsignelse -
- men også for at kommunikere med en mystisk orden -
- og lytte til qawwali-hymner. Det er en mystisk tilflugt i Delhi.
Sufisme er islams mystiske gren. Sufierne elsker Gud allermest -
- og sufierne søger efter Gud.
I år 1200 kom en fast strøm af besøgende -
- gennem Multan, gennem Afghanistan til Indien -
- og medbragte budskabet om en ny slags islam.
Delhi blev sufiernes hjerte.
Da moguler kom til Indien, gav de deres støtte til sufismen -
- som deres forfædre gjorde i Centralasien.
I den religiøse smeltedigel -
- hjalp det folk med at acceptere deres styre.
En del tilbedelsessteder udelukker visse personer.
Inden for sufismen lukkes ingen ude. Alle er velkomne.
Sufismen hjalp mogulerne -
- for de kunne ikke have hersket over et så stort rige -
- hvis de kun havde tolereret dele af befolkningen.
Sufierne lærte dem, at man skal inkludere folk.
Sufiernes støtte var særlig gunstig for de tidlige moguler.
Sufiernes åbenhed gjorde -
- at religiøs mangfoldighed skabte harmoni -
- og ikke splid.
Gennem lederskab, organisation -
- og fusion af religiøse værdier fra Centralasien og Indien -
- skabte moguler en stabil periode -
- og dermed et uhørt velhavende imperium.
Det var under kejser Shah Jahan, at imperiet havde sin guldalder -
- og vakte opmærksomhed over hele verden.
På Shah Jahans tid var niveauet af rigdomme ret utroligt.
Besøgende fra hele verden indså, hvor fantastisk et sted, det er.
Det her skriver to hollændere, der var på besøg.
"Adelen her lever i en ubeskrivelig luksus og ekstravagance" -
- "og tænker kun på at kaste sig over alle slags fornøjelser."
"I herskernes paladser er hele verdens rigdomme."
"Rigdomme, der glitrer pragtfuldt over for verdens øjne."
Shah Jahan ville sprede pragten ud over sit imperium.
I 1658, da han flyttede sin hovedstad fra Agra til Delhi -
- kaldte han den Shahjahanabad.
Han opførte flotte monumenter, der var hans forfædre værdige.
Jama Masjid, der minder om moskéerne -
- bygget af hans centralasiatiske forfader Timur -
- og Det Røde Fort, der overgår de tidligere mogulers pragt.
Da han var færdig, var det ikke kun verdens største by -
- men den blev også betragtet som den prægtigste.
Men det var på Yamunaflodens bredder -
- at han skabte monumentet, der viser mogulers storslåethed.
Ironisk nok blev det ikke bygget som en magtdemonstration -
- men som et udtryk for personlig sorg og udødelig kærlighed.
Taj Mahal.
Shah Jahans yndlingshustru, Mumtaz Mahal døde -
- da hun fødte sit 14. barn, og Shah Jahan blev knust.
Han ville forevige sin kærlighed til kvinden -
- på en måde, som skulle få verden til at huske hende i al evighed.
I Shah Jahans fantasi ser paradis sådan ud.
Det hvide marmor betyder stilhed og fredfyldthed.
I paradiset er der perfekt orden -
- og derfor er alt symmetrisk. Alt er på sin plads.
Der er ingen følelse af kaos her.
Trods sin sørgelige baggrund blev Taj Mahal højdepunktet -
- af Shah Jahans og mogulernes bedrifter.
Taj Mahal står som højdepunktet ikke kun for Shah Jahan -
- men for det mogulske imperiums succeser.
Det står for det, fordi det udtrykker -
- ro, stilhed, harmoni, symmetri.
Det er en metafor for hele imperiet og dets varighed.
Han fulgte i sine forfædres fodspor, og Shah Jahans monumenter -
- afspejlede fortiden, hans centralasiatiske arv -
- hyldede det nutidige, det mogulske riges storhed -
- og vigtigst: Det lovede en fremtid.
Med en arv som den dag i dag repræsenterer pragten, skønheden -
- og bedrifter af imperier og kejsere som for 1000 år siden -
- dukkede op fra Centralasiens stepper.
Den asiatiske smeltedigel som formede den moderne verden.
Tekster: Lars Steen Olsen www.sdimedia.com